MONTE CARLO
www.subtitrari-noi.ro Facebook: Flavius Gomei Subtitrari-Noi
Traducerea & adaptarea: Flavius Gomei Subtitrari-Noi Team
Grace!
Carl?
- Comanda e gata. - Mulțumesc.
Ai rămas fără cafea, Jimmy.
- Savurați-vă șunca. - Fran, mor dupa părul tău.
Ai văzut ce păr are?
Minunat...
Vrei să mă ocup eu?
Ultima dată când m-am ocupat eu, m-am descurcat...
- Bună, Amanda. - Bună.
Băieți.
Deci, am reușit. Am terminat școala.
Te superi dacă... comandăm?
Da. Ce pot să vă aduc?
Și, ce pot face pentru tine?
- Mă bucur să te văd. Ceva special? - Sigur că da.
Și nu e gratuit.
- Bună, Owen. - Grace, cum o duci?
Încă două zile.
Fondul lui Grace pentru Paris.
- Ei bine. Am reușit. - Da!
Va fi foarte greu să nu ne uităm înapoi
la cei patru ani trecuți din viața noastră.
Dar e o lume întreagă acolo care ne așteaptă...
Scuzați-mă.
O lume întreagă ne așteaptă pe noi să ne lăsăm amprenta.
Gandhi a spus cândva:
"Fii schimbarea pe care vrei s-o vezi în lume."
- Felicitări! - Mulțumesc.
Am reușit! În sfârșit ești liberă.
Școala...am fost felicitată de când am absolvit.
- Sunt regina ce nu se mai întoarce. - Mamă!
Ce?
Nimic.
Numai că, mai sunt copii pe aici.
Și eu mă bucur să te văd, Meg.
- Mamă, ce caută Meg aici? - A vrut să fie aici.
- Haide, ai obligat-o să vină. - Hai să facem o fotografie.
- Sunt bine Robert, e în regulă. - Nu, haide, haide.
- E a ta. - Toată lumea să vină mai aproape.
Mai aproape Meg. Mișcă-te mai în spatele ei.
Tată, fă odată poza aia.
Pam, nu trebuie să îți faci griji pentru Grace.
- Voi avea grijă de ea. - Minunat.
- Nu, mulțumesc. - Dă-mi mie.
Mai mult pentru mine.
Știți, asta e superb, mulțumesc.
Nu mulțumi încă.
Voila!
- Ce, nu îți place? - Nu, nu, o ador, mulțumesc Robert.
O vei purta cu tine la Paris și la universitate, în toamnă.
E marca Hartman.
- Da, e drăguț. - E Hartman.
Îs foarte scumpe.
Și asta nu e tot. Următorul lucru e pentru voi amândouă, fetele mele.
Ar fi bine să spui tu asta...
Robert și cum mine, am vorbit, și ne-am gândit...
- Da... - Da...
Ei bine, tu și cu Emma, veți pleca mâine la Paris...
Nu o să știe ce i-a lovit.
- Și Meg are liber toată vara. - Și ne-am gândit că...
De ce să nu schimbăm lucrurile între surori și să le aducem împreună.
- Despre ce vorbiți? Știi despre ce vorbesc? - Nu, nu știu.
Meg va merge și ea la Paris!
Și am luat bilete la toată lumea.
- Nu ai fi spus nu. - Nu.
Nu, să călătoresc în Franța?
- Ești nebun, cine ar putea refuza asta? - Scumpo, nu trebuie să faci asta.
De fapt, pe tot parcursul liceului, la tot ce m-am putut gândi a fost...
A fost Texas Barbie care reușit să treacă clasă.
Dar când în cele din urmă mă duc în Europa, vreau să fiu cu Emma Parkins.
- Meg... - Nici nu știu măcar de ce merge?
Va fi la fel de fericită ca și-n "Six Flags" ... În noaptea berii.
Haide, va fi distractiv.
Nu sunt dădaca lui Grace.
Și nu sunt sora ei, indiferent ce tu și Pam faceți cu viețile voastre.
- De ce îmi faci asta? - Pentru că nu știu cum să fie mai bine.
Ai 21 de ani. Mai ai 2 ani de facultate.
Stai aici în fiecare weekend de la înmormântare.
Ar trebui să ieși cu prietenii tăi.
Să mergi la petreceri. Să-ți trăiești viața.
Asta și-ar fi dorit mama.
Dintre toate locurile pe care le-a văzut, a spus că Parisul a fost favoritul ei.
Cred că pe partea bună a lucrurilor, e că suntem împreună pentru bine.
Nu, asta face o diferență, oricum.
Cred că ar fi mult mai bine dacă am fi fost acolo deja.
- Totul? - Da, au haine și pantofi!
Totul...
- Nu vii? - Nu te du...
- E o săptămână, Owen. - Rămâi aici...
- Vei fi bine. - Și căsătorește-te cu mine...
- Da... - Owen...
Da, am fost serioși de ceva timp. Și m-am gândit să te întreb asta.
Și unde e inelul?
- Inelul... - Inelul.
Să te întreb ceva.
Crezi că m-ai fi întrebat dacă vreau să mă mărit în seara asta,
dacă nu m-aș fi îndreptat spre "Orașul Iubirii", mâine?
Cred că ai vrut să spui, "Orașul Luminilor"?
Ceva special, mi se întâmplă în sfârșit.
Și tu ai ales să mă întrebi înainte cu o noapte, înainte de plecare.
Emma, am tot ce vreau chiar aici, în camioneta asta.
Dar tu?
Nu am ieșit niciodată din Texas.
Nici măcar o dată.
Ei bine, du-te atunci.
Să ai o excursie foarte frumoasă.
Owen?
Bine...
Îți voi trimite o vedere.
- Da, să faci asta. - Da, am spus c-o voi face.
- S-ar putea să nu mai fiu aici. - Ei bine, unde o să fii?
În " Orașul Lipsă"?
O iubesc pe Emma, o iubesc.
Dar tu nu vrei să merg la Paris singură cu ea?
Nu! Nu vreau, uite, știu că sunteți apropiate de la muncă, dar...
Mamă, Emma este prietena mea.
Și apreciez asta Grace, și o apreciez pe Meg că nu e alegerea ta dar,
știind că vei fi cu un adult responsabil...
Meg e tot ce urmează după adult.
- Fii generoasă. - M-ai văzut.
Mamă, am economisit pentru asta.
Asta e pentru cei 4 ani petrecuți prin Pep Rallies și Squad Cheer.
Imaginează-ți pe mine, mergând de-a lungul Senei...
și stând în vârful Turnului Eiffel.
Și făcând toate acestea, mă face diferită.
Scumpo, nu e magic.
Nu o să te transforme într-o altă persoană diferită.
Slavă Domnului. Că am o fiică cum mi-am dorit.
Mamă, ai găsit o nouă viață cu Robert.
Și mă bucur pentru tine.
Doar, lasă-mă să mă duc să mi-o găsesc și eu pe a mea...
Fără Meg.
Nimeni nu vrea să-ți găsești o viață mai mult decât mine.
- Trebuie să ajung la spital. - Mamă!
Ia biletul, nu-l lua, asta depinde de tine.
Bun venit la Paris!
În 5 zile? Nu vom vedea toate lucrurile.
Știu că e mult Meg, dar e o mulțime de văzut!
- E Paris! - 10, 11, 12 opriri până mâine.
- Nu poți vizita Luvrul în 20 de minute! - E un muzeu.
Cred că se face un tur lung.
Acum, pe partea stângă e... "Notre Dame".
- Una dintre capodoperele... - Sunt sigură că vom merge în cerc.
Sacre Coeur! Să mergem sus.
Cineva să mă piște.
Domnișoară! Domnișoară! Pe acolo!
Cum de se mișcă așa de repede?
Ei bine, ei nu poartă pantofi cu tocuri de 2 centimetri.
Să-ți spun ceva despre pantofi, Meg.
Nu mă rănesc. Nu-mi vin.
Mult mai bine.
- Mulțumesc foarte mult! - Nicio problemă, oricând.
Australian.
Fii atentă cum pășești.
Bună ziua!
Nu mai trebuie vin, îmi pare rău. Am terminat, gata, gata.
Ce este asta?
- Rapid. - Nu, nu pot mânca asta.
- Am nevoie de o furculiță. - Repede, te rog.
Am nevoie de o lingură.
Repede, te rog! Bine, vă mulțumesc, pe dreapta...
"Junior Embassador Suite"...
Oferă acomodare de lux, sisteme de sunet și alte posibilități.
- Prostii! - Fetelor, camera nu contează.
Poate fi o greșeală.
Da. De ce nu cobori jos și să remediezi problema, în franceză.
Putem să vedem te rog, numai partea bună?
Vreau să zic, cu greu am ajuns aici. Uite, eu voi lua pătuțul.
Uite! Am găsit facilitățile balneare!
Minunat! Acum găsește o priză, pentru că telefonul meu moare,
și nu vreau să pierd momentul în care Owen sună ca să-și ceară scuze.
Și când o va face...adică...
Voi, duceți-vă să vă distrați, bine?
- Ne distrăm deja! - Nimeni nu se distrează.
Cum poți să te plângi?
M-am prins, e problema ta, dar haide, suntem în Paris!
Am găsit-o!
Toată lumea afară!
Bine.
- E foarte înalt. - Ești bine?
Da.
- Ai niște mărunțiș? - Meg are.
- Meg, cine e tipul ăla? - Ce tip?
Tipul ăla care te urmărește.
Tipul ăla de acolo.
Pot vedea tot de aici.
Uite...
- Acolo e autobuzul nostru. - Da!
Bună, din nou.
Bună...
Acolo e Madame Valerie.
Te-am văzut ieri în Sacre Coeur, știi?
Așteaptă o secundă. Nu cumva...
- Pleacă! - Numele meu e Riley. Al tău care e?
Meg, autobuzul pleacă! Scuză-mă!
Îmi pare rău! Pa!
- Așteaptă, liftul e chiar acolo! - Nu avem timp! Scuză-mă!
Nu, așteaptă!
Haide, haide, haide!
Grăbește-te!
Emma, haide!
- Oprește autobuzul! - Stai!
- Scuzați-mă! - Stai!
Așteptați! Oprește-te!
Așteptați! Nu! Nu!
- Nu! - Vino înapoi!
Turul ăsta... e nasol.
Bine, Meg. E un dezastru! Ești fericită?
- E în regulă! - Nu, nu e!
- Ce e cu tine? - Sunt doar onestă.
Are dreptate... Cred că am ales cel mai nasol tur din tot Parisul.
Cum l-ai ales?
Meg, nu sunt chiar într-un moment bun, acum.
Deci, să spunem doar, că îmi pare rău!
Bine, îmi pare rău! Emma, îmi pare rău că ți-ai pierdut economiile.
Nu, ne-ai adus aici.
Îmi pară rău că ai fost trasă în treaba asta.
Și va trebui s-o aud de fiecare dată, de Ziua Recunoștinței și de Crăciun,
- pentru următorii ani... - Grace!
Dar, mai presus de toate, îmi pare rău că am crezut că sunt persoana aia care
să vină la Paris.
Im pare rău! Putem s-o lăsăm așa?
Cât de departe e hotelul nostru?
- Așteptă, unde te duci? - Înăuntru...
- Uite-o! Cordelia! - Cordelia!
Grace, așteaptă!
Ce naiba a fost asta?
E mare.
Uite-o.
Fără bilete? Fără călătorie?
Îmi pare rău, dar nu e nimic.
Și cum ți-ai propus să călătoresc la Monte Carlo, în dimineață?
- Grace e în regulă. - Da, da, e în regulă.
Bine, nu! Nu fi drăguță!
Și nu fi... ceea ce sunteți.
Doar... nu vorbiți cu mine!
Meg, e fragilă!
Domnișoară Scott, domnișoară Scott, domnișoară Scott...
V-am explicat, am verificat. Și nu e nimic, niciun semn de pachet.
Vorbește cineva de aici engleza?
Ceea ce vorbim noi, nu e engleză?
Sunt eu, Cordelia. Da, încă sunt în Paris.
Mama m-a obligat să merg la niște evenimente de mâncare,
ca să-mi repar reputația.
Nu știu, urși polari, oameni înfometați. Unde ești?
Mallorca?
Dacă plec acum, pot prinde avionul. Și să fiu pe plajă până mâine dimineață.
Nu, nu am să predau camera.
Mama o să creadă că sunt o raritate.
Dar când o să-și dea seama că nu sunt O'Hayes...
- Te sun când ajung la aeroport. - Emma!
S-ar putea să dureze un pic, pare să ploaie afară...
- Poți să-mi dai un prosop? - Ce ciudat...
Mulțumesc pentru nimic.
Cine era tipa aia?
Cine se crede?
- Îți spun, ai încrede în noi. - Fetelor...
Uite, cu părul prins la spate...
- Arăți exact ca ea! - Nu arăt deloc ca ea...
- Nici nu ai văzut-o măcar. - Am...am auzit-o.
Știi, nu e același lucru.
- E o nebunie. - Parcă ați fi gemene.
- Ce! - Fă-o.
Numai dacă ești britanică.
Biata de mine, mami vrea să ajut oamenii. Săracii oameni...
Dar eu urăsc oamenii săraci.
- De ce faci asta? E foarte înfiorător. - Cui îi pasă?
- Mă simt de parcă aș fi Mary Poppins. - Îmi place, mai fă.
Vreau să merg în Spania.
Vreau să-mi văd prietenii, vreau o gâscă de aur...
Scuzați-mă, domnișoară Scott. Vești bune...
Curierul va localizat pachetul, în sfârșit.
Nu. Eu nu...
- Ea nu... - Nu.
- Nu, trebuie să fie o greșeală. - Da, da, știm.
Ne pare atât de rău.
Pachetul dvs. va fi aici mâine dimineață, până atunci...
V-am găsit așa cum ați cerut...
Un homar de 12 kilograme.
- Ar trebui să-l iau în camera mea. - În cameră.
Poți să-ți imaginezi să ai o cameră din asta, și nici măcar să nu stai în ea?
Da. Deci, nu stăm aici.
Meg, privești?
Minunat, acum s-a făcut patul.
- Meg, doar... - Relaxați-vă.
Doar ne odihnim.
Ciocolată!
Are gust de bani!
Meg, haide, a fost o zi destul de lungă.
Doar... sari în pat.
Bine.
Doar, până se oprește ploaia.
Alo?
Cât e ora?
Meg! Meg, bine, trezește-te!
La naiba, am adormit!
Ce au spus?
Nu sunt sigură 100% dar cred că mașina mea e aici.
- Domnișoară Scott! - Nu te opri!
Domnișoară Scott!
Domnișoară Scott? Domnișoară Scott? Pachetul dvs. a ajuns în această dimineață.
Ia-l. Doar ia-l.
- Să vă ajut cu mașina dvs.! - Nu, suntem bine.
- Vă rog! - Vă mulțumesc din nou...
Cordelia! Cordelia! Aici!
Mașina vă așteaptă.
Nu, mulțumesc, dar, vom merge pe jos.
Dar, nu puteți merge pe jos până la aeroport!
- Aeroport? - Da.
Aeroport, vă mulțumesc!
Nu! Noi nu...
Ei chiar cred că ești tu.
- Ce? - Ce? Vreau să știu unde mergem.
- Ne vom întoarce la turul nostru nasol! - Mergem în Monte Carlo.
- Oriunde ar fi asta. - Hilar!
Grace ce înseamnă "Prive"? E o companie aeriană?
Lasă-mă să văd.
- Vezi? Grace vrea să meargă. - Las-o baltă!
Călătoria este plătită pentru Cordelia, fie dacă mergem sau nu.
- Și ea e la un milion de km. depărtare. - E furt!
- Trăim clipa! - Vom fi prinse!
- Și tu vei spune "Ți-am spus eu" - Pot să-mi imaginez asta.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Sau asta...
Nu voi mai zbura cu avioanele comerciale.
N-ar trebui.
"Bună!" Să citim totul despre tine.
Așteaptă un minut, asta e ea? Nu arăt deloc ca ea.
Știu, are un nas mai bun.
Și e în formă mai bună.
Ducesa moștenitoare, Cordelia Winthrop Scott...
Ești o moștenitoare!
"A fost prins de paparazzi în Reykjavik, atunci când ea... "
- Scandalos! - Ce?
Cordelia, ești o fată foarte rea...
- Dă-mi aia. - Ce am făcut?
Ce nu ai făcut?
- Iar eu sunt aici. - Ai întârziat...
Trebuia s-o fac înainte să apară micul monstru. Uite, iat-o...
Domnișoară Scott!
În numele "Fundația Familie Marchand" și "Salvați Copiii"
E o plăcere să vă urez bun venit în Monte Carlo.
Eu sunt Bernard Marchand și fiul meu, Theo.
Domnișoară Scott.
Și ți-ai adus niște prieteni?
Da, da, ea e Emma Perkins și Meg Kelly.
Prieteni din țară, pe care i-am agățat cumva...
Doar, face-ți cum fac și eu. Buna ziua! Cum o mai duci?
- Vorbește franceza. - Da, am văzut asta.
Haideți să vă cazăm, și Theo vă scoate în seara asta.
Da, vă voi escorta la bal.
- Începe să fie din ce în ce mai bine. - Îmi pare rău, la ce?
- Bal... - Bal?
- Balul prințesei care e dat în onoarea ei. - Balul ăla...
- Da, balul ăla. - Perfect.
Haideți, vă rog.
Mulțumesc, mersi...
Mulțumesc.
Trebuie să plecăm de aici!
De ce? Toate astea sunt plătite. Nu pleci niciodată când e plătit.
Ce vă învață la facultate?
Emma, Meg are dreptate. Lucrul ăsta e prea nebunesc.
Fetelor, nu luați avionul privat al unei persoane, până la Monte Carlo...
Tu ne-ai obligat!
Afli că e un bal în onoarea ta și apoi urmează: " Nu, nu e posibil!"
- Te duci! - Asta, asta e real?
Emma, am depășit linia. O să mă recunoască.
Grace, vei fi bine!
Doar, păstrează-ți accentul, îți pudrăm nasul...
Sunt sigură că Meg, te poate ajuta cu asta.
Știi, eu am ieșit din schemă!
Bine, asta nu a făcut niciodată parte din plan. Am ieșit din schemă!
Planul...
Știți care e problema cu voi două?
E că vă asemănați.
- Nu ne asemănăm! - Nu ne asemănăm!
Bine, în regulă, copiii vor un plan? Uite un plan...
Vom merge la bal, Cordelia cea reală va juca hochei pentru câteva zile...
Erick Jock se alege cu licitația...
Și noi, avem vacanță pe care o merităm.
Cum sună planul ăsta?
Bine, îți voi spune un lucru, chiar acum. Tocurile nu sunt...
Grace Bennett și Oscar de la Renta...
- Tocmai îmi făceam machiajul! - Salvează-ți lacrimile pentru poliție.
Poți să aștepți un minut...
- Drăguț, Meg... - Mulțumesc.
Cred că asta e pe invers.
Sau poate că celălalt eu, e un pic mai înaltă...
Nu ai senzația că lipsește ceva?
- Poate două lucruri. - Nu.
Doar unul singur...
- Ai întârziat! - Ce nepoliticos...
Veniți? Mulțumesc...
Nu crezi că îs delicioși?
Owen ce mai face?
Salut, Owen!
- Salut, omule, ce mai faci? - Ce ai mai auzit de fete?
- Nu prea multe. - Parisul, omule, asta e departe.
- Da, cum așa? - Nu-l numim "Orașul Iubirii" degeaba...
E "Orașul Luminilor"...
Alo!
Alo, cine ești?
- Cine sunt? - Sunt Owen.
- Emma, Emma e acolo? - Nu e...
- Nu e ce? - Nu este disponibilă pentru tine.
Nu este disponibilă pentru mine...
Vom vedea asta.
Vrei să te relaxezi! E cu cartofii francezi.
- Credeam c-o supraveghezi. - Nu, nu.
- Trebuie să rămânem concentrate. - De ce?
- Bună. - Bună...
- Concentrează-te, Meg. - Ești ridicolă.
De ce toată lumea se uită? Mi-a alunecat ceva?
E colierul. Donația ta pentru licitația de vineri.
Pentru licitație de vineri, vineri.
Pentru că voi fi aici, toată săptămâna.
Tatăl meu spune că vom putea ridica 20 de școli cu banii pe care îi vom aduna.
Asta e uimitor.
Deci viitorul se schimbă.
Asta mă face încrezătoare.
Dar oamenii se pot uita la colierul tău, dar eu, vă admir cizmele.
Theo!
- Dom! Ce mai faci? - Bine, tu?
Aceasta e Cordelia Winthrop Scott. Prințul Domenico da Silvano.
- Ce mai faci? - Bine, mulțumesc.
Bună.
- Bună, ce mai faci? - Da, bună...
Cordelia, trebuia să aștepți în spatele uși...
Am așteptat, până m-au scos în mijlocul balului.
- Vrei să dansezi? - Nu, mulțumesc, Dom.
- Nu vorbește cu tine. - Incântată.
Tatăl meu e foarte recunoscător pentru mătușa ta.
Ți-a convins mama să doneze pentru caritatea noastră.
Mătușa mea?
Alicia Winthrop Scott. Este căsătorită cu unchiul Knight William.
- Grozav, de unde știi asta? - Bună, se numește "Revista Bună",
pentru un motiv.
- A murit acum 2 ani, în Safari. - Cine? Ce?
Bine, te-ai născut în Shropshire, părinți tăi sunt divorțați.
Ai făcut școala la Rosie, dar ai fost expulzată,
pentru că i-ai provocat un incendiu colegei tale de cameră, când dormea...
- Cordelia! - Mătușă Alicia!
Arăți minunat...
Sunt atât de bucuroasă să te văd aici.
Ei bine, unde aș putea fi în altă parte? Decât aici, în Monte Carlo,
unde ar trebui să fiu... la balul meu... mătușă Alicia!
Am venit doar să-mi verific cadoul meu.
- S-o mulțumesc pe mama ta. - Ei bine, acum că te-am văzut,
vă rog să mă scuzați.
- Ceva e diferit la tine! - Diferit?
Da... dar nu pot să-mi dau seama ce.
Oamenii se mai schimbă, mătușă Alicia.
Ei bine, să sperăm.
Sunt plictisită!
Poți să-i raportezi mamei ceea ce am spus.
Acum, dacă mă scuzați. Aș vrea să dansez.
Păreți foarte apropiate.
- Totul este în regulă? - Sunt atât de îngrijorată de Cordelia.
- Cât timp stai în Monte Carlo? - Cât mai mult posibil, Dom.
- Serios? - Emma trebuie să plecăm.
- Nu, sunt bine. - Emma!
- Dom, e un prinț! - Bine, mătușa mea e aici!
Mătușa Brenda? Unde?
Mătușa Alicia, e aici s-o vadă pe favorita ei nepoata, Cordelia.
- Asta e rău. - Mai trebuie să stăm aici până vineri.
- Asta e bine! - Ai făcut-o să te creadă!
- Vezi? Suntem bine! - Meg, haide.
Nu, îți spun, crede că ești Cordelia!
Ești nebună îndeajuns...
- Scuză-mă, ar trebui să dansez cu ea. - A fost foarte...
- Bună. - Bună!
Știi unde e un taxi? Caut un taxi.
- Taxi? - Da.
- Da, stația de taxiuri e chiar acolo. - Mersi.
Cu plăcere.
- Domnișoară Scott. - Mulțumesc.
Asta e atât de drăguț.
E timpul să mă întorc.
Trebuie să te rotești la fiecare 3 minute, pentru o acoperire optimă.
- E științific. - Biologia este o știință.
Meg!
Clasic!
Știi, am ales o rochie pentru tine.
Ți-am făcut sprâncenele, de ce cauți ceartă cu mine?
Nu caut!
Scorpie mică! Știu ce crezi despre mine.
Nu ai nicio idee cât de puțin gândesc despre tine.
Vezi Grace. Nu e doar nefericită, dar mai e și jalnică.
- Emma... - Crede-mă!
Am uitat de tine imediat ce ai părăsit liceul.
- Așa cum au făcut și ceilalți. - Da, sigur.
Și, cine renunță la liceu pentru pentru un album foto în Dallas?
Am fost pe copertă!
Pentru a colecta și a economisi... Ești atât de delirantă!
Bine, știi ce, am avut o noapte mare, noaptea trecută...
Știi care e problema ta? E că tu ești geloasă!
Geloasă? Ești o chelneriță! Cea mai bună prietenă a ta are 18 ani...
- Pardon? - Și prietenul tău...
- Bine, cine a murit, și te face tristă? - Emma!
Nu asta am vrut să spun.
Scuză-mă.
- Meg, crede... - Drăguță prietenă.
Bine...
Emma, ai răspuns la telefonul ei.
Haide! Ajută-mă. E logodnica mea. Poftim, uită-te.
Ai văzut-o? Da! O cunoști! Unde a plecat?
Ei bine, da...
Dar unde?
Meg!
- Riley? - Bună.
- Nu mă urmărești, nu?
Să te urmăresc? Nu, nu, eu...
Ești bine?
Sunt bine.
Deci, unde e autobuzul tău?
Ne-a lăsat în urmă. Cu mult timp în urmă...
Autobuz prost!
- Cordelia! - Bună! Care-i treaba?
- Ai întârziat. - Am întârziat pentru ce?
- Ești... - Ce?
Pari diferită într-un fel.
Haide. Să mergem, hai, repede, haide!
- Să mergem. - Bine.
Ți-a adus cineva flori?
Meg?
Grace?
Eu!
"Emma, te rog să-mi acorzi onoarea...
Vin să te iau la 20:00... Domenico ".
Noroc.
- Bine, asta ai așteptat tot timpul. - Da...
Hai să te văd! Eu voi sta așa.
S-ar putea doar...
- Bine. - Bine, bine, vrei să...
Dă-i drumul!
- Ești gata? - Dă-i drumul.
- Da, da, asta e - Știi cum se face! Asta e bine.
Bună ziua, Lucille. Ea este domnișoara Scott.
Lucille te va duce sus, să-ți arate camera ta.
- Tu unde te duci? - Trebuie să merg să mă schimb.
- Să te schimbi? - Ne vedem pe teren.
Cordelia!
- Aici erai! - Mătușă Alicia!
Mi-ar plăcea să rămân să discutăm, dar trebuie să merg să mă schimb...
Bine.
Mulțumesc.
Polo? Cât de greu poate fi?
Ar trebui să călărești în cealaltă direcție.
Da, de obicei le spun să-mi aducă mingea mie, așa că...
Corect, în cealaltă parte...
Nepoata ta joacă cu...spirit.
De obicei, cu mai multă finețe, decât spirit.
- Bravo. - Mulțumesc.
- Deci, mergi oriunde vrei? - Asta e, asta e și ideea.
- Pentru cât timp? - O să te anunț, când o să termin.
Și părinții tăi sunt de acord cu asta?
Cred că sunt fericiți că mă văd plecat de acolo, știi?
Credeai că n-o să mai poți merge sau ce?
Nu s-a putut spune mai mult decât aș fi putut face.
Am fost în spital cam un an de zile.
Urăsc spitalele.
Colegii mei veneau să mă viziteze la început.
Dar, după un timp, am început să mă întreb ce ar putea să se întâmple lor...
Căzătura aia, să fii lovit într-un loc nepotrivit.
Să nu mai poți juca rugby din nou.
Oricum, să călătorești pentru un timp, pare să fie sănătos.
Ți-e dor de mama ta...
Nu pot să mă mai regăsesc.
Mergeam la spital în fiecare zi s-o văd...
- Aproape doi ani. - Asta e o perioadă lungă.
Nu destul de lungă.
Au fost atât de drăguți și de înțelegători...și confortabili.
Voiam doar să urlu.
Fă-o.
Haide, țipă. Fă-o.
Uite, nici măcar nu o să ascult.
Nu pot.
Haide! Lovește mingea, Cordelia! Mingea, ia-o!
E Cordelia..
Alo?
Alo!
Cine ești?
E în regulă dacă o iau eu? Îmi place s-o perii.
- Serios? - Da, mă ocup eu.
Ciudat, nu ți-ai dorit niciodată să acoperi o petrecere cu mizerie.
- O frunză nouă, un nou eu... - Se pare că ți-ai făcut un prieten...
Știu, nu e o frumusețe?
Îți amintești poneiul ăla drăgălaș pe care îl aveai, când erai mică?
Care era numele lui?
Copilăria mea... te rog, știi că nu mă uit în urmă.
Îți amintești tu, cel negru cu o stea pe frunte.
Da... cel cu steaua. Îi spuneam, Blaze.
Blaze?
Chiar trebuie s-o duc la grajduri, așa că...
Asemănările sunt de nemaipomenit.
Dar Cordelia călărește în stil englezesc.
Și dacă îmi amintesc bine, tu călărești în stil western.
În niciun caz! Nu sunt în formă, asta e tot.
Ei bine, e chiar rușinos pentru Cordelia.
Să angajeze un locuitor ca să meargă la un bal de caritatate, organizat pentru ea,
în timp ce ea se distrează pe undeva.
Nu știu dacă e de la șampanie sau de la soare...
- Voi chema securitatea, imediat. - Nu, nu!
Licitația!
Uite, promit să joc rolul lui Cordelia mâine, așa cum dorește.
Nu vreau ca din cauza mea, acești copii să nu primească ajutor.
Tu vrei?
Alicia?
- Nimeni nu trebuie să știe! Bine? - Absolut.
Aici erai. Ce joc minunat.
Doar o felicitam pe Cordelia.
- Ambasadorul ne așteaptă. - Să mergem atunci.
Dacă faci vreo problemă, va trebui să răspunzi în fața mea!
Amândouă! Amintește-ți cuvintele mele.
Strălucește, strălucește...
De cine te ascunzi?
Călărești foarte bine.
E unul dintre câteva lucruri pe care tatăl meu m-a învățat.
Și celalt lucru?
De fapt fluier mai bine decât crezi.
Nu, uite. Pui degetele așa...
Acum, curbează limba.
Și acum, încearcă.
- Groaznic! - Ei bine, voi lucra la asta.
Cred că ar trebui.
- Nu ești așa cum mă așteptam. - Serios?
- Ești diferită. - Diferită?
- Diferența e bună. - Este?
Așa cred. Mă face pe mine să fiu diferit.
- Îmi pare rău. - De ce?
Pentru mine este la fel, oameni, conversații, petrecerile.
Dar nu înseamnă nimic pentru mine.
Dar ajuți oamenii. Aduni bani, să construiești școli.
Aș vreau să am și eu parte de un lucru așa important.
Ăsta e tatăl meu, nu eu. Eu nu fac nimic.
Nu am fost niciodată în acele școli. Nu am fost în Africa sau în România.
Doar mă prefac.
Știu cum e.
În tine nu este nimic fals.
Vreau să-ți arăt ceva.
Mulțumesc.
Și apoi vom merge să-i vedem prietenii lui și să mergem la dans.
- Meg, ce e cu tine? - Știu.
Îmi pare rău.
Și mie.
Bună.
- Ce? - Colierul.
- Uite-o pe Meg cea veche. - La ce te gândeai?
Ia-l, Meg.
- Ești bine? - Da, sunt bine.
De primă clasă!
Jerome.
Mulțumesc.
Scuză-mă.
Există oameni pentru slujba asta.
Da, știu.
Dă-mi mâna.
- Bine. - Mulțumesc.
- Încerc să te impresionez. - Până acum, a funcționat.
Când eram mică aveam un bold cu zăpadă a Turnului Eiffel.
Și cânta "Vie en Rose."
Și când îl agităm fulgii de nea din interiorul lui străluceau.
Era magic... ca și acum.
Așteaptă doar.
Uită-te la asta!
Minunat!
A fost o seară foarte plăcută.
Și pentru mine, Cordelia.
- Theo, ar trebui să-ți spun ceva. - Bine.
Bună seara.
Poate mâine.
Mai bine mâine. Ne vedem la licitație.
- Emma? - Sunt aici.
- Bună. - Bună.
Dominique?
La ce te uiți?
Grace Kelly.
Știi, "Hastings Avenue" unde casele sunt departe de drum,
iar în fața lor au acele trotuare și peluze.
Mereu m-am întrebat ce fel de oameni locuiesc acolo.
Oameni ce pot regla luminozitatea becurilor.
Mă gândeam că eu și Owen să avem o casă din asta, într-o zi.
- E o nebunie. - Nu e o nebunie.
Este atât de stupid.
Nu am nevoie de o casă de lux.
Am nevoie doar de Owen.
Grace, dacă ratez șansa asta?
Emma...
Nu-ți fă griji.
Bine. Ne vom descurca cu asta.
- Întotdeauna ne descurcăm. - Știu. Putem.
Ce?
Doar...
Am găsit o persoană care mă place pentru ceea ce sunt,
dar nu sunt eu.
Dar mă simt de parcă aș fi eu.
Dacă Theo află, o să mă urască.
Grace, crede-mă. Odată ce te va cunoaște cu adevărat...
... își va da seama cât de norocos e.
- Crezi? - Știam din momentul din care te-am văzut.
Vei realiza multe.
Așteaptă un moment.
Unde e Meg?
Închide ochii.
Închide-i.
- Unde ai găsit aia? - E pentru tine.
Acum fugi!
"Winthrop Scott aruncă copiilor bijuteria vieții".
- Bună ziua. - Bună ziua.
Aici stau eu.
Înapoi la vechiul apartament Grimaldi.
Tu stai aici?
Da, e ca un cadou.
Propunerea mea rămâne, Meg. Nu este atât de șic.
Există un loc în Toscana unde poți să-ți instalezi cortul pe plajă.
Și compania este bună.
Aș vrea să pot.
Dacă te răzgândești, trenul pleacă la prânz.
Răzgândește-te!
Călătorie plăcută!
Și tu, Meg!
Meg? Meg!
Unde ai fost?
Vrei să te relaxezi? E în regulă, e chiar aici.
- În articol spune că "milioane", Emma! - Te-am auzit de prima sută de ori.
La gâtul meu! Nu mă voi relaxa până ce colierul ăla nu e în servieta lui.
- Ce se întâmplă cu voi două? - Doar, returnează-i colierul.
Ce colier?
Riley!
E în rucsacul lui! L-am pus în rucsacul lui ca să fie în siguranță..
Rucsac? Așteaptă!
- Al cui rucsac? - A lui Riley.
Bine, și Riley unde locuiește?
- Nicăieri. A plecat. - A furat colierul?
Nu! Nu a furat nimic. Se îndreaptă spre trenul său către Italia.
- Glumești? - La prânz.
- Cât de departe e gara de aici? - Cordelia! Cordelia!
Bine, ce caută ea aici?
Domnișoară Scott.
Cheia de la cameră.
Mai repede.
Cornelia?
Bună dimineața.
Nu-i spune că urăsc francezii.
Nici să nu te gândești.
Sankay. Poți aștepta pentru mine?
Trebuie să merg la o licitație.
Așteaptă! Am spus apartament?
Lasă alea acolo.
Așteaptă, așteaptă.
Stavros trebuie să fie aici, nu?
Nu-i văd vasul său.
E în Mykonos?
- Domnișoară? - Ce?
Așteptă.
Da? Dacă ai terminat, poți pleca.
- Du-te! - Nu, nu pot.
- Mi-e frică. - Haide, du-te.
Bine, bine.
- Nu te uita în jos. - Îmi pare rău.
Te-am prins.
Emma, oprește-te!
- E închis - Ce?
Haide.
În niciun caz.
- Nu, oprește-te. - Așteaptă!
- Trenul. - Colierul.
Railey.
Da, sunt aici, mamă.
Nu e corect. Pot să-mi văd prietenii.
Și fac ceea ce vreau.
Când o să fiu liberă?
Știi ce, haide să urcăm în tren și să plecăm.
Nu pot.
M-am prefăcut a fi fata aia, și acum i-am pierdut colierul.
Nu i-ai pierdut colierul.
- Eu l-am pierdut. - Nu, eu l-am pierdut.
Am mințit.
Pe Theo, despre tot.
Trebuie să mă întorc.
- Ce - Trebuie să repar asta.
Cel puțin să încerc.
Bine, bine vom merge înapoi și îi vom explica.
Poate va înțelege.
Mă îndoiesc.
Poți fi un pic mai pozitivă?
O noapte ieșită afară și uită-te la tine.
Mulțumesc.
Scuzați-mă, scuzați-mă.
Aș vrea să știu dacă îmi puteți spune unde e apartamentul Grimaldi?
Alo?
Sunt Cordelia Scott. Am fost jefuită.
Cheamă poliția.
Jefuită? Voi cheamă securitatea.
Nu, am spus poliția, cheamă poliția.
- Da, securitatea. - Nu, am spus, poliția, cheamă poliția.
Las-o baltă, sun eu.
Securitatea.
- Domnișoară Scott. - Bună.
- Mai aveți nevoie de securitate? - Nu, nu.
- Mai sunteți jefuită? - Nu, nu, nu.
Asta e o nebunie.
Poliția.
Vă sun pentru a raporta un furt la Hotel de Paris.
Sunt Cordelia Winthrop Scott.
- Cineva a fost jefuit? - Nu, nimeni.
Theo, nu a fost nimeni jefuit. Suntem bine.
Dar...
Cum o mai duci?
- Cum o mai duci? - Faci mișto de mine?
- Să fac mișto de tine? Nu. - Nu, pentru că asta e ca un joc.
Nu e un joc.
Nu pentru mine. Dar trebuie să-ți spun ceva.
- Și îți va spune. - Mai târziu.
- Cum rămâne cu licitația? - Revenim în 10 minute.
Mă voi întoarce imediat.
Începe în 5 minute. Doamnelor, 5 minute.
Nu înțeleg femeile.
O pară irosită aiurea.
- Railey! - Meg.
- Colierul. - Nu atinge soneria!
Bună, trebuie să găsesc fata asta.
- Ai văzut-o? - Da.
- Te-ai întors. - Am găsit colierul.
A fost destul de riscant pentru o a doua șansă.
- Așteaptă-mă pe hol. - S-a făcut.
- Nu pleca. - Nu voi pleca fără tine.
Mai stai o clipă.
- Îmi spui că Emma stă aici? - V-am spus, e prietena domnișoarei Scott.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
În sfârșit.
Putem explica.
Poți să-ți salvezi povestirea pentru poliție.
Așteaptă, așteaptă. Poliția? Te rog.
- Dar, e chiar aici, îl avem. - Exact, voi îl aveți.
Asta nu trebuia să se întâmple. A fost greșeala de identitate.
Personificarea cuiva este o infracțiune. Voi opri incidentul ăsta.
Cum rămâne cu licitația?
Lasă-mă să te asigur că nu va nicio licitație.
Oamenii se bazează pe ea.
- Pe tine. - Ce?
Asta nu e problema mea.
- Nu atinge telefonul - Sau ce?
Vă promit, a fost o alarmă falsă.
A spus că totul e în regulă.
De ce vorbesc în engleză?
Nu!
Lasă-mă să mă ridic!
Și acum ce facem?
Cordelia? Domnișoară?
Ajutor!
- Deschide ușa. - Doar un minut!
- Bună ziua. - Bună.
Am primit un telefon, ați fost jefuită?
Nu, a fost o neînțelegere.
Da.
Nu putea să-și găsească colierul.
Unde e?
Sunt aici.
Theo. Poți să mă ajuți? Nu pot să mi-l atașez.
Dar am auzit un țipăt.
Când și-a găsit colierul...
Era foarte, foarte fericită.
- Eram ușurată. - Chiar așa?
Îmi pare foarte rău că v-ați irosit timpul.
Ei bine, lăsați-mă să vă escortez, domnișoară, doar ca să fim precauți.
Ați face asta? Am întârziat deja, bine, Theo?
Vii, Meg?
Da.
Sunt chiar în spatele tău.
- Cum stă treaba acolo? - Bine.
Am scăpat de ei.
Vin imediat înapoi.
Haide.
Promiți.
Că orice se va întâmpla, nu va schimba lucrurile dintre noi?
Promite-mi.
- Grace? Meg? - Owen?
Ce cauți aici?
Ce e cu... Unde e Emma?
- E sus. - Meg, totul e în regulă?
Da, totul e în regulă.
- Unde sus? - Crede-mă, nu vrei să mergi acolo.
- Meg? - Da!
- Vii? - Vin!
De ce vorbește așa?
Nu vorbește. Vă rog să rămâneți aici.
Amice.
La etajul trei. Apartamentul Grimaldi.
- Ce i-ai spus? - Nimic, așteaptă pe hol cu Riley.
Domnișoara Cordelia Winthrop Scott.
Poți s-o faci.
- Mă bucur că ai venit, Meg. - Nu aș rata asta pentru nimic în lume.
Nu veți scăpa niciodată cu asta.
Scumpo, trecem prin asta de zile întregi.
Tu...
Nu te juca cu Texasul.
- Emma. - Owen?
- Ce cauți aici? - Ce cauți aici?
Ce caut eu aici?
Am căutat tot Parisul, ca să te găsesc.
- Bună. - Bună.
- Un milion de euro. - Un milion jumate.
- Avem 1,500,000... - 1,700,000.
Excelent. 1,700,000. Aud doua?
Ai venit în Paris pentru mine?
Nu vreau să te pierd.
Poate că am vrut să te opresc, să rămâi cu mine...
Eram îngrijorat că odată plecată, nu o să te mai văd.
- Owen... - Îmi pare foarte rău.
Nu vreau să te opresc de la ceva bun...
Emma, meriți tot ce e mai bun.
Dar, am deja tot ce e mai bun.
- Da? - Da.
Ce a fost asta?
Știi, Parisul e destul de mișto.
Stai, ce a fost aia?
- Ce anume? - M-ai auzit!
- E cineva acolo? - Ce? Cineva? Nu!
- Ești cu cineva? - Nu.
Emma ce se întâmplă?
- La naia. - Grace?
Și avem oferta de 2.5 milioane de euro.
Oferă cineva 3 milioane? Cineva?
Asta e prea mult.
Doamnelor și domnilor, cine oferă 3 milioane?
- Pot avea... - Vă rog să mă scuzați.
Draga mea, ce s-a întâmplat?
E în regulă.
- Trebuie să vă spunem ceva. - Bineînțeles, ce este Cordelia?
Gandhi a spus cândva:
"Fii schimbarea pe care vrei s-o vezi în lume."
Colierul ăsta nu este al meu.
Nu, e al meu.
Arestați-o pe această impostoare.
- Arestați-o! - E adevărat.
- Nu sunt Cordelia Scott. - Așa, vezi?
Sunt doar o fată obișnuită din Texas.
Nu sunt specială.
Dar am avut șansa să fiu.
Chiar dacă a fost pentru o clipă, dar am profitat de asta.
Cu toții am făcut-o. Și, ne pare rău.
Știu că tot ce am făcut a fost greșit, și nu mă aștept să mă iertați.
Dar nu a fost totul o minciună.
Am crezut că ești diferită.
3 milioane de dolari. Sunt din Texas.
Nu are banii aștea. Uitați-vă la ei, niciunul dintre ei nu au. Arestează-i!
Îmi pare rău, nu am vrut...
Uite, cu toții ați venit aici ca să-i ajutați pe copiii ăia.
Vă rog să nu lăsați ca greșeala mea să intervină în asta.
Poate că eu nu merit ajutorul vostru, dar...
Ei îl merită.
6 milioane de euro.
Aș dori să ofer 6 milioane de euro pentru colierul...
- Mătușă Alice. -... De la gâtul acelei femei.
- Oricine ar fi ea. - Ce faci?
Fac ceea ce a cerut.
Ajut.
Vândut pentru 6 milioane de euro, doamnei Scott.
Nu, dar...
De ce stai aici? Arestează-i!
Pentru ce? Ei par foarte drăguți.
- Mi-au furat colierul. - Dar colierul e aici.
M-au răpit și m-au legat.
Dar ești aici și tu, de asemenea.
Nu văd nicio problemă, toată lumea e fericită.
Scuză-mă, dar eu nu sunt fericită.
Domnișoară, cu asta nu vă pot ajuta.
Deci? Încotro?
Hai să mergem acasă.
Nu știu, Meg. Chiar te-ai gândit la asta?
Nu, nu, chiar deloc.
Ce ia-i spus tatăl tău?
Ei bine, i-am spus c-o să-l sun în fiecare zi.
C-o să-i spun tot ce fac și c-o să mă întorc în august.
Apoi, am închis, foarte repede.
Tu...
- Ai grijă de sora mea. - Cu siguranță.
Șoferul meu o să vă ducă la aeroport.
La revedere, porumbeilor.
Te rog să-i spui lui Theo că i-am spus la revedere.
Mă voi asigura c-o să fac asta.
Și că a avut dreptate.
- Sunt diferită. - Știe asta, dar voi încerca.
Mulțumesc. La revedere.
- La revedere. - Pe curând.
Bună, mamă.
Da, m-am distrat bine.
Ei bine?
Încearcă.
Grace?
Am nevoie de cineva care să meargă până la poștă.
Mă duc eu.
Pe aici...
Și acum vă voi arăta fundația noului stadion.
- Da.. - Va fi gata până la sfârșitul lunii.
Vom pune lumini noi în fiecare clasă,
și computerele vor fi aici până în septembrie.
Super.
- Mulțumesc. - Deci, ce credeți?
Ei bine, e minunat.
Proiectul acesta e așa cum l-am planificat.
- Acesta e dormitorul? - Da, pentru 100 de copii.
Și pe partea cealaltă avem o grădină.
Scuzați-mă o clipă.
Grace!
Theo.
Ce cauți aici?
Lucrez. Tu ce cauți aici?
Mă aflu aici ca voluntar.
Nu cred că ne-am cunoscut cum trebuia.
Sunt Grace Benet.
Theo Marchand.
Încântată să te cunosc.
Traducerea & adaptarea: Flavius Gomei Subtitrari-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro Facebook: Flavius Gomei Subtitrari-Noi